Jeg setter ti år imot.
Avtale.
Undrer du over spillet?
- Jeg forstår det. - Løgner.
Det er et illusjonsspill. Alle terningene inngår, ikke bare dine egne.
- Hva er innsatsen? - Det eneste vi har.
Flere år i tjeneste.
- Og alle kan utfordres? - Ja, alle.
Jeg utfordrer Davy Jones.
Jeg tar imot.
- Innsatsen? - Min sjel. En evighet i din tjeneste.
Mot hva?
Jeg vil ha dette.
- Hvordan vet du om nøkkelen? - Ikke med i spillet, hva?
Du kan ennå gi deg.
- Hva betyr dette? - Jeg er med. Jeg satser like mye.
Nei. Ikke gjør dette.
Loddet er kastet.
Jeg byr tre toere.
Ditt bud, kaptein.
Fire firere.
Fire femmere.
Seks treere.
Syv femmere.
Åtte femmere.
Velkommen til mannskapet.
Tolv femmere.
Kall meg en løgner, eller høyne budet.
Og selv bli kalt løgner som takk?
Bootstrap Bil, du er en løgner, og skal bli en evighet om bord på skipet.
Mr Turner, du må bare gå i land
i første havn vi anløper.
Tosk. Hvorfor gjorde du det?
Kunne ikke la deg tape.
Å tape eller vinne, var ikke poenget.
Nøkkelen.
Du ville vite hvor den er.
Kapteinen sier jeg skal avløse deg.
Kapteinens ordre.
Her. Ta denne også.
Kom deg i land, og bli der.
Min skjebne var å dø til sjøs.
Jeg ønsket ikke det for deg.
Du trengte heller ikke å velge det selv.
Jeg kunne si jeg ble tvunget til å la deg bli sjørøver.
Men jeg var ikke helt imot det.
Du skylder meg ingenting, Will.
Avsted, nå.
De får vite at du hjalp meg.
Hva mer kan de gjøre mot meg?
Jeg lover deg én ting.
Jeg skal befri deg fra Jones' tak over deg,
og ikke hvile før denne kniven er stukket i hans hjerte
Jeg gir deg ikke opp.
Jeg lover.
- Beckett? - Ja, de er med.
Lord Beckett fra Ostindiakompaniet.
Will jobbet for Becket og nevnte det aldri.
Beckett vil ha kompasset. Bare én grunn til det.
Selvsagt.
- Han vil ha kisten. - Ja, han nevnte noe om en kiste.
Hvis selskapet får kisten, får de kontroll over havet.
- En nedslående tanke. - Og en dårlig en.
Dårlig for alle som kaller seg sjørøver.
Det må være mer hastighet å få ut av seilene.
Stram fokken.
Tør jeg spørre hvordan du fikk disse?
- Overtalelse. - Vennlig?
Overhodet ikke.
Will holder avtalen sin, men gevinsten fikk du - full benådning.
"Kaperbrev på vegne av Ostindiakompaniet."
Jeg kan ikke kjøpes så billig.
- Jack, gi meg brevene. - Nei.
Overtal meg.
Du vet Will lærte meg å bruke sverd.
Som jeg sa, overtal meg.
Det er snodig.
Før drømte jeg om at du så slik ut når du tenkte på meg.
- Jeg vet ikke hva du mener. - Jo, det gjør du.
Ikke vær absurd. Jeg stoler på ham, det er alt.
Lurte du ikke på hvordan din forlovede endte på Den flyvende hollender?
Merkelig å komme så langt til havs i lettbåt.
Bare seil det hun er god for.
Hva flykter vi fra?
Hvor fikk du denne kjolen?
Fant den her.
Mennene trodde den tilhørte en ond ånd.
- Tåpelig. - Ja. Ytterst tåpelig.
Den bragte hell. Ånden ba oss seile til Tortuga,
og vi fikk et pent overskudd der.
Ikke bokført, selvsagt.
Noen av mannskapet deserterte vel der?
- Hvordan det? - Kaptein. Skip i sikte.
- Flagg? - Ingen.
- Sjørøvere. - Eller enda verre.
Følg godt med.
La ingen gledens stemme høres.
La ingen se mot himmelen med håp.
La denne dagen forbannes av oss som vekker
selve kraken.
Jeg har ført oss i fortapelsen.
Det er Den flyvende hollender.
- Hva skjedde? - Vi gikk på et rev.
Få roret løs. Hardt babord, så styrbord.
Kraken!
Her er den. Ta den.
Gutten er borte. Havet må ha tatt ham.
Jeg er havet.
Du trenger tid alene med tankene dine.
- Arresten. - Hva med de overlevende?
Det er ingen overlevende.
Kisten er ikke trygg. Sett kurs for Isla Cruces.
Ta meg dit først, ellers må djevelen betales.
Først?
Hvem sendte den tjuvradden på mitt skip?
Hvem fortalte om nøkkelen?
Min dype kvinneinstinkt sier meg at du er ulykkelig.
Jeg trodde jeg ville vært gift nå.
Jeg er så klar for å gifte meg.
Du vet...
Lizzie, jeg er kaptein om bord,
og som kaptein kan jeg faktisk innstifte ekteskap her.
På dette dekket.
Her og nå.
Nei, takk.
Hvorfor ikke?
Vi er så like, du og jeg. Jeg og du. Oss.
Bortsett fra æresfølelse, anstendighet og moralsk ryggrad.
Og hygiene.
Bagateller.
Du skifter nok mening. Jeg vet det.
- Du virker så sikker. - Ett ord. Nysgjerrighet.
Du lengter etter frihet.
Du lengter etter å gjøre det du vil, fordi du vil det.
Følge egoistiske innfall.
Føle hvordan det er.
En dag klarer du ikke stå imot.
Hvorfor virker ikke kompasset ditt?
Det virker utmerket.
Vi er like.
Øyeblikket vil komme da du kan vise det.
- Gjøre det rette. - Jeg elsker de øyeblikkene.
Jeg liker å vinke til dem når de passerer.
Du vil få sjansen til å gjøre noe tappert.
Og da vil du oppdage noe.
At du er et godt menneske.
All erfaring til tross.
Jeg har tro på deg.
- Vet du hvorfor? - Fortell, søta.
Nysgjerrighet.
Du vil ha det.
En sjanse til å beundres og få belønningen som følger med.
Du klarer ikke stå imot.
Du vil vite hvordan det smaker.
Ja, jeg vil vite hvordan det smaker.
Men som det gode mennesket du er,
vil du aldri sette meg i en stillling som vil vanære min dyd.
Jeg er stolt av deg, Jack.
Land i sikte!
Jeg vil ha krukka med jord.
- Du ror for fort. - Du ror for sakte.
- Vi vil ikke at kraken skal ta oss. - Jeg sparer kreftene til han kommer.
Jeg tror ikke det er "kraken". Jeg har hørt det skal uttales "kraaken".
Med lang "a"?
Nei. På skandinavisk uttales det "krokken", så "kraken" er nærmere.
Vi er ikke skandinvaer, er vi? "Kraaken".
Det er en mytologisk skapning. Jeg uttaler det som jeg vil.
Vokt båten. Pass tidevannet.
Ikke rør jorden min.
Det virker ikke. Det viser ikke det man ønsker mest.
Jo, du sitter på det.
- Hva behager? - Flytt deg.
- "Vokt båten". - Jeg burde vært på sirkus.
Skopuss, sir?
De har kommet. Og jeg kan ikke gå i land på ti år.
Og vi skal handle i ditt sted?
Dere kjenner straffen for å feile.
Gå ned.
Det er ekte.
Du snakket sant.
Jeg gjør det en hel del, men folk blir alltid overrasket.
Med god grunn.
Du er uskadd, gudskjelov. Jeg har lett etter deg.
Hvordan kom du hit?
Havskilpadder. Bandt dem til føttene.
Ikke lett, hva?
- Jeg skylder deg takk. - Gjør du?
Da du lurte meg om bord for å betale din gjeld til Jones...
Hva?
...ble far og jeg gjenforent.
Bare hyggelig.
Hvert ord du sa til meg var løgn.
Stort sett.
Det falt seg sånn.
- Hva er det du gjør? - Jeg skal drepe Jones.
Jeg kan ikke tillate det, William.
Hvis Jones er død, hvem skal tøyle uhyret hans?
Vær så vennlig.
Nøkkelen.
Jeg holder løftene mine, Jack.
Jeg skal befri far. Måtte du leve og se det.
Jeg kan heller ikke tillate det. Beklager.
Omsider på mitt parti.
Lord Beckett vil ha innholdet i kisten.
Jeg gir ham det, og får livet tilbake.
- Ambisjonens mørke sjel. - Utsikten til frikjøp, vil jeg heller si.
Slutt.
- Vokt kisten. - Nei.
Dette er barbarisk. Det er ikke slik voksne menn...
Greit. Frem med sverdene og bank løs på hverandre.
Det løser jo alt. Jeg har fått nok.
Jeg har fått nok av ustøe og drita sjørøvere på rom.
- Hvordan skar dette seg? - Alle vil ha kisten for seg selv.
Mr. Norrington vil ha litt verdighet igjen,
gamle Jack vil kjøpe tilbake livet sitt,
og Turner vil avslutte noe uoppgjort
mellom ham og den evigdømte sjørøverfaren sin.
- Trist. - Dette er galskp.
Kisten må være verdt en pen slant.
En grusom fristelse.
Det eneste anstendige er å spare dem for fristelsen.
Det holder.
Varmen.
Pokker.
Om du tillater, Mr. Turner.
Om du tillater, Mr. Norrington.
Unnskyld meg mens jeg dreper han som ødela livet mitt.
- Så gjerne. - La oss utforske den påstanden.
Hvem var det som, hver gang du hadde en beryktet sjørøver bak lås og slå,
satte ham fri og overtok din tilkommende?
Hvem er egentlig skyld i
at du nå er forfyllet matros på en sjørøverskute?
Det holder.
Han har dessverre rett, Mr. Turner.
Du har min fulle støtte.
Vi har den.
Hei, snuppa.
Full fart.
Sverd.
Følg stemmen min.
Til venstre. Snu.
Til høyre.
Nei, det er et tre.
Hold smella.
En krukke med jord.
Ja vel.
Vi har den.
Kom igjen, Turner.
La ham være, hvis han ikke kan brukes som våpen.
- Vi slipper ikke unna. - Ikke med kisten.
Hopp om bord.
- Du er gal. - Ikke vent på meg.
- Vi respekterer hans ønske. - Ja.
Sånt bortkastet mot.
Jeg skal dra kisten ut av dine kalde, døde hender.
Vær så god.
Sjørøvere!
- Hva skjedde med kisten? - Norrington avledet dem med den.
- Du drar for hardt. - Du drar ikke hardt nok.
- Hvor er kommandøren? - Sakket akterut.
Jeg skal be for ham.
Nok tungsinn.
Sakens lyse side er at du kom tilbake, fri og frank.
Gud, fri oss.
Overlat dette til meg.
Hei, fisketryne.
Mistet noe? Scungilli.
Har den.
Vil du forhandle? Se hva jeg har, din slimål.
Se hva jeg har.
En krukke med jord
Og gjett hva som er inni?
Nå er det nok.
- Hardt styrbord. - Bras fokken.
Hardt styrbord.
Send hans kjære Black Pearl tilbake til bunns.
Hun er kloss på.
- La dem smake trippelkanonene. - Ja vel, kaptein.
Gjør fast.
Vis hva du er god for.
Kom igjen, jenta mi.
- Hun sakker akterut. - Vi klarer det.
- Er vi raskest? - I motvind er Hollenderen raskere.
- Men i medvind... - Mister hun overtaket.
Utenfor skuddvidde.
Avbryt jakten og stryk seil.
Skal vi gi opp, sir?
De gir opp.
Min far er om bord.
Vi kan ta henne. Vi bør snu og slåss.
Og slåss når du kan forhandle? Man trenger bare gode kort på hånden.
Hvor er hjertet?
Vi gikk på et rev.
Det er ikke noe rev. Vekk fra relingen.
- Hva er det? - Kraken.
- Til våpen. - Lad våpnene. Forsvar mastene.
Beistet angriper til styrbord. Kjør frem kanonene og vent på mitt signal.
Vent, karer.
Rolig.
Vent.
Jeg tror vi har ventet lenge nok.
Fyr.
- Vi må gå i livbåtene. - Vi har ingen.
Legg alt kruttet vårt i lastenettet.
- Du må ikke bomme. - Straks du er i sikkerhet.
Vi har bare seks tønner krutt igjen.
Fort.
- Det er bare seks tønner krutt. - Så hiv på rommen.
Ja vel, rommen også.
Rask på.
Feiging.
Ikke bra.
- Hal opp. - Dra.
- Dra som om dere fikk betalt. - Alt dere kan.
- Jeg har deg. - Ikke slipp.
- Jeg slipper ikke. - Skyt meg.
- Klar? - Høyere.
Kom igjen.
Kom og ta meg. Jeg er her.
Bare kom.
Skyt, Elizabeth.
Drepte vi den?
Nei. Vi bare gjorde den forbannet.
Dette er ikke over. Kaptein, ordre.
Forlat skipet. Gå i lettbåten.
Jack. Black Pearl...
Det er bare en skute.
Han har rett. Vi må i land.
- Mye åpent vann. - Mye.
Vi må prøve. Vi kan dra når den drar skipet ned.
Forlat skipet.
Forlat skipet eller forlat alt håp.
Takk, Jack.
Vi er ikke reddet ennå.
Du kom tilbake.
Jeg visste du var et godt menneske.
Kast loss lettbåten. Ingen tid å miste.
Rask på, Will.
Den vil ha deg, ikke skipet.
Det er ikke oss.
Dette er eneste utvei.
Jeg er ikke lei meg.
Sjørøver.
Hvor er Jack?
Han ofrer seg for oss.
Ro.
Pokker.
Kom igjen.
Ikke så ille.
Hei, uhyre.
Jack Sparrow, vår gjeld er strøket.
Kapteinen går ned med skipet.
Ikke engang Jack Sparrow kan lure døden.
Åpne kisten.
Jeg må se det.
Forbannet være deg, Jack Sparrow.
Alle skipene våre er tilbake.
Noe nytt om kisten?
Nei. Men et skip plukket opp en mann i sjøen.
Han hadde disse.
Jeg fylte inn mitt eget navn.
For å få dem må du ha noe å gi.
Har du kompasset?
Bedre.
Davy Jones' hjerte.
Mot kulden
og sorgen.
Det er synd
Jeg vet du tenker at med Black Pearl
kunne du fanget djevelen og befridd din fars sjel.
Spiller ingen rolle nå.
Black Pearl er borte,
sammen med kapteinen.
Verden er allerede litt gråere.
Han lurte oss alle,
men det gode i ham seiret til slutt.
For Jack Sparrow.
- Ingen er som kaptein Jack. - En edel lykkeridder.
Et godt menneske.
Hvis noe kunne bringe ham tilbake...
Ville du gjort det?
Hva ville du?
Hva ville dere alle ofret?
Ville dere seile forbi verdens ende
for hente tilbake Jack og Black Pearl?
Ja.
Greit.
Men for å krysse de hjemsøkte revene ved verdens ende,
da trenger dere en kaptein som kjenner farvannene.
Så si meg, hva skjedde med skipet mitt?